Kad je majstor Geppetto izradio Pinokija,
već je bio izgubio sina.
To je bilo mnogo godina prije mene,
ali čuo sam tu priču.
A zatim je postala moja.
Geppetto je izgubio Carla u Velikome ratu.
Proveli su samo deset godina zajedno.
Kad je Carlo poginuo, kao da je sa sobom odnio starčev život.
-Tata! -Da?
-Pogodi što sam vidio! -Što?
-Pogodi! -Ne znam.
Zrakoplove!
Ma nemoj? Krasno.
-Što sada izrađuješ, tata? -Pogodi!
Vojnika? Čarobnjaka? Vješticu?
Ne! Moraš se strpjeti da vidiš što je to, Carlo.
Za sve lijepo nužno je strpljenje.
Ništa im nije nedostajalo.
U ime Oca i Sina i Duha Svetoga.
Trebali su samo jedan drugoga.
Stara je vještica upozorila mladog ježa.
„Nemoj lagati
ili će ti nos rasti i rasti
sve dovde!”
Nos će mu rasti?
Laži, dragi moj dječače, odmah izlaze na vidjelo
zato što su poput dugih nosova.
Vidljive su svima osim onome koji laže.
Što više budeš lagao,
to će ti nos više rasti!
Pjevaj mi maminu pjesmu da zaspim. Molim te, tata.
Dobro.
Moj sin, moj sin
Ti zraka sunca si
Moj dan
Više, tata! Više!
I noć
Moj sretan čas, moj sjaj
Da bar na tren me pogledaš Sva bol bi iščezla
Pokušaj.
Da bar na tren mi ruku daš
Hvala, dame.
Da mir svoj nać' ja znam
Ja znam
Ovo je za tebe.
Za mene?
Ti si mi najdraže, najdraže sve
Bolji od zore, bolji od sveg
Veseliš me
Ti si moj stih sve od jutra
Pa do večeri
Sve mi značiš ti, baš sve
Jer volim te
Vuci, Carlo! Vuci!
Moj sin
Veličanstveno, Geppetto.
Hvala.
Moj trak ti sunca si
Pazi, Carlo!
Jedan je život izgubljen, a drugi mora niknuti.
A ovaj?
Ne, Carlo.
Mora biti savršen. Cjelovit!
Vidiš?
Ovome nedostaju ljuske.
Moj sin
Ti
Zraka sunca si
Laku noć, tata.
Laku noć, sine.
Sviđaju mi se nove cipelice!
Drago mi je, Carlo.
-Najprije idemo u crkvu, zar ne? -Dakako!
Zdravo, psiću!
-Dobro jutro. -'Jutro!
Majstore Geppetto, danas ćete završiti raspelo?
Dat ćemo sve od sebe.
-Dame. -Kakav perfekcionist.
Uzoran talijanski građanin.
I dobar otac.
Carlo, imaš krasne cipele. Lovi!
Hvala!
-Dobro jutro. -Bok!
Dobro jutro, doktore!
Carlo!
Geppetto.
Da…
Izgleda prekrasno, tata.
Vrijeme je da idemo kući?
Još malo. Pošalji mi još malo crvene.
Zaboravio sam ti pokazati što sam našao!
Što, dječače?
Vidjet ćeš.
Savršeni češer!
Još ima sve ljuske.
Htio sam ga posaditi i gledati stablo kako raste.
Onda ću sâm sebi izrađivati igračke, poput tebe.
Mislim da je to sjajna zamisao, Carlo.
Zar ne?
Kakav je to zvuk, tata? Zrakoplov?
Uzmi alat.
Brzo.
Idemo kući, našoj toploj vatrici i vrućoj juhi.
-Da napravimo vruću čokoladu? -Možemo.
Ovo je pravi dan za vruću čokoladu, zar ne?
Da, naravno. Može.
Tata, što je bilo?
Ništa. Sigurno nije ništa, ali…
Čekaj! Moj češer!
Poslije su rekli da Geppettov gradić nije bio meta.
Da su se zrakoplovi vraćali u bazu
i da su ispustili bombe kako bi bili lakši.
Carlo!
Ne…
Carlo!
Geppetto ga nikad nije napustio. I to je bilo to.
Radio je vrlo malo.
A jeo još manje.
Raspelo u crkvi ostalo je nedovršeno.
Godine su prolazile.
Svijet je krenuo dalje.
Ali Geppetto nije.
Tu ja ulazim u priču.
Znate, bio sam pisac.
Godinama sam tražio idealnu lokaciju
da svoju bogatu i zanimljivu priču pretočim na papir.
A onda sam na koncu
našao pravo mjesto.
Moje utočište.
Dom.
Ovdje ću napisati svoje memoare.
Kakva će to samo biti priča!
Živio sam u odvjetnikovu kaminu na Sardiniji.
Plovio sam Jadranom na koćarici.
U Perugiji sam prezimio kod uglednog kipara.
Cvrčanja moje mladosti.
Napisao: Sebastian C. Cvrčak.
Sanjao sam o tebi, Carlo.
Sanjao sam da si opet sa mnom.
Sine moj…
Mili Bože.
Da mi se barem možeš vratiti.
Užasno mi je žao.
Gledao sam starčeve suze.
Ganule su me.
No nisam bio jedini koji ga je promatrao.
Tijekom svojih lutanja svijetom
doznao sam da stari duhovi žive u planinama i šumama.
Rijetko se upliću u svijet ljudi,
ali katkad čine upravo to.
Želim da se vratiš, Carlo.
Da budeš ovdje!
Sa mnom!
Zašto ne uslišiš moje molitve?
Zašto?
Gdje smo ono stali?
Pa da. Perug…
Tako mi ticala!
Vratit ćeš mi ga!
Izradit ću Carla!
I to iz ove proklete pinije!
Što se to događa?
Ne!
Ovo je kuća užasa!
Ja…
Završit ću te sutra.
Da, sutra.
Iš!
Mičite se odande! Brišite!
Tornjajte se!
Ne! Ovo je moj dom!
Bez uljeza! Odlazite!
Brišite! Nestanite!
Tako, bravo.
Maleni drveni dječače,
ustani sa Suncem i hodaj Zemljom.
Oprostite, mogu li vam pomoći? Govorite o mojem domu.
Smijem li pitati kakav ste vi to zemaljski stvor?
Zemaljski?
Ja sam zaštitnica.
Brinem se za one najmanje.
Za zaboravljene.
Izgubljene.
Ja sam Sebastian C. Cvrčak, kućevlasnik.
Imam pravo sudjelovati u odluci o vašim planovima i spletkama
vezanima za moj posjed.
Budući da već živiš u srcu drvenog dječaka,
mogao bi mi pomoći.
S čime?
Čuvaj ga.
Vodi ga da bude dobar.
Nisam guvernanta, gospođo. Ja sam romanopisac, pripovjedač.
Trenutačno pišem memoare.
U ovome svijetu dobivaš onoliko koliko daješ.
Preuzmi tu odgovornost i podarit ću ti jednu želju.
Mogu poželjeti bilo što?
Baš bilo što?
Objavu moje knjige?
Slavu? Bogatstvo?
Bilo što.
Možda bih mogao pomoći.
Trudit ću se koliko ide. Više od toga ne ide.
Dovitljivo, zar ne?
Maleni drveni dječače od pinije.
Zvat ćemo te Pinokio.
Ustani sa Suncem
i lutaj Zemljom.
Donesi radost i budi družbenik tom sirotom čovjeku slomljena srca.
Budi njegov sin.
Dane mu ispuni svjetlošću kako nikad više ne bi bio sâm.
Tko je ondje?
Upozoravam te!
Naoružan sam!
Dobro jutro, tata!
Što je ovo? Kakva je to čarolija?
Htio si da živim. Tražio si da živim.
Tko si ti?
Ime mi je Pinokio!
Tvoj sam sin!
Nisi ti moj sin! Ne približavaj mi se!
Dječak govori istinu, majstore Geppetto!
Pun je žohara!
Što li je ovo?
Sad kad vidim ja sve to
Ne, miči se od mene!
Ovo meni svijet je nov
Ti! Nazad! Ne prilazi!
Jo di lo di li
Ima li ta stvar ime ?
To je sat. Ne diraj ga.
Što se može sve s time ?
Pjeva u šest sati.
Jo di lo di lo Jo di lo di lo di li
Ne!
Jo di lo di lo Jo di lo di li
Ima li ta stvar ime ?
To je čekić.
Što se može sve s time ?
Lupaš, razbijaš, mrviš.
Sjajno! Baš sjajno !
Jo di lo di lo Jo di lo di lo di li
To za mene svijet je nov
Svijet je nov
Taj svijet mi je k'o riječi slap
I nov je zvuk baš svaka kap
Kroz ples, sad taj
Ne vidim im kraj, riječi daju sjaj
I šašave su, znaj
La la la i du La la la i du vu
Ima li ta stvar ime ?
Noćna posuda.
Što se može sve s time ?
Ja…
Sjajno! Baš sjajno !
Jo di lo di lo Jo di lo di lo di li
To za mene svijet To za mene svijet je nov
Jo di lo di lo di lo di li
Jo di lo di lo jo di lo di lo di li
Sjajno! Baš sjajno !
Moraš prestati!
To za mene svijet je nov
To je bilo silno zabavno, tata!
Nisi moj sin!
Što ti je?
Tata?
Oprosti.
Ja…
Ostani ovdje. Nemoj izlaziti.
Vrijeme je za crkvu.
-Crkvu? I ja želim u crkvu! -Ostani ovdje.
-Crkva! -Razumiješ li?
Crkva!
Ne, rekao ti je da ostaneš ovdje.
Idem u crkvu!
Nemoj! Stani!
Moraš slušati tatu.
Slušati?
Radi ono što ti kaže!
Ali ne želim slušati!
Slušaj me.
Trudi se koliko ide. Više od toga ne ide.
Reć' je znao otac moj…
Idem u crkvu!
Bok!
VJERUJTE, SLUŠAJTE, BORITE SE
Dobro, bok!
Pogledaj, oče! Ondje!
Što je to?!
Tata!
To govori!
Tata! Ovamo!
Pinokio!
To sam ja!
Došao sam u crkvu!
To je demon!
Vradžbina!
Zlookio!
Pinokio!
Ne! Nemojte, molim te!
To je samo lutka!
Služi zabavi!
Ako je lutka, gdje su mu konci?
Ima pravo. Tko tobom upravlja, drveni dječače?
Ja njime upravljam.
Tko upravlja tobom?!
Nitko se tako ne obraća načelniku.
On je lutak. Samo lutak!
Nisam, ne! Od krvi sam, kosti i mesa!
Pravi sam dječak!
-Demon! -Čudovište!
To je nakaza!
-Vražjih ruku djelo! -Dosta!
Ovo je Božja kuća!
Glupa pijanico!
Izrezbario si tog stvora
dok naš blagoslovljeni Isus godinama visi nedovršen?
Odnesi tu prokletinju! Odnesi je! Smjesta!
Dobro, velečasni.
-Sram te bilo, Geppetto! -Spali ga!
-Oprostite! -Razbij ga!
-Žao mi je. Sve će biti u redu. -Gubi se!
-Proklet bio, Geppetto! -Bog će ga kazniti!
Odlazi!
-Prestani se vrpoljiti! -Bok!
Carlo se nikad nije tako ponašao.
Tata, zašto mi je danas nos narastao?
Lagao si, Pinokio.
Laž je lako uočiti, kao i tvoj nos, pa…
A što više lažem, to mi nos više raste.
-Nije li tako? -To…
Da, tako je.
-Izvolite. -Čokolada.
Hvala, Geppetto. Hvala ti na gostoprimstvu.
Žišku, sjedni pokraj vatre.
Došli smo razgovarati o današnjem incidentu u crkvi.
Zajednicu je uplašilo vaše stvorenje.
Kao načelnik,
moram se uvjeriti da taj vaš lutak nije opasan za našu zajednicu.
Ma ne, nije.
Joj! Što je to?
Vruća čokolada?
Ti si lutak! Nikad nisi ništa jeo!
Sigurno sam zato toliko gladan!
Umirem od gladi, tata! Umrijet ću!
Nećeš!
Sjedni pokraj vatre dok razgovaram s našim gostima.
Ne želim! Želim vruću čokoladu!
-Molim te, tata! -No, dobro.
Izvoli.
Majko mila! Hvala!
Dobro, Pinokio. Ugrij sad nožice kod vatre.
Slušaj svoga tatu.
O, da! Slušat ću ako dobijem čokolade.
Majko mila!
Zaista je dražestan dječak.
Načelnik pazi na gradski moral. Razumiješ to, zar ne?
Njegov autoritet ne dovodi se u pitanje.
Tako je! Neće se meni nitko rugati!
Učinit ću sve što želite. Dajem vam riječ.
Što je s drvenim dječakom?
Pustit ćete ga da divlja gradom?
Ne, nikako. Držat ću ga pod ključem.
Ovdje u kući.
Neću biti pod ključem!
Razbit ću prozore!
Ovom abnormalnom dječaku nedostaje discipline.
Ali doima se snažnim i čvrstim.
Od dobre je talijanske pinije.
Od dobre pinije, da.
Nije savršen, ali ima dobre namjere.
Još se približi vatri da se ugriješ.
Sine, dođi!
Pogledajte moga sina Žiška.
Vidim.
Uzoran fašistički dječak.
Ponosan, hrabar.
Muževan, poput oca!
A tek njegovi zubi… Savršeni su!
A nema ni žuticu!
Tata?
Stopala su mi vruća. Poput čokolade.
Pogledaj!
Što?!
Požar! Moja kuća gori!
To! Pogledajte me!
Pogledajte! Gorim!
Hura!
Pogledaj što si učinio! Ugasio si krasno svjetlo na mojim stopalima.
Tako to ide s nediscipliniranim umom.
Morate dječaka poslati u školu.
U školu? Pinokija?
Da. Sutra.
Škola.
Joj, kakav dan.
Vrijeme je za spavanje.
Znaš što, tata? Sviđaju mi se stare noge. I sviđa mi se kad gore.
Pinokio, ako zaspiš,
ujutro ću ti izraditi nove noge.
Bit će poput starih?
Bit će bolje od starih.
Bolje? Mogu li imati noge kao cvrčak?
Možeš li mi napraviti četiri?
Ne mogu, samo dvije.
Dvije će biti dovoljne.
Laku noć, tata.
Laku noć, moj…
Laku noć, Pinokio.
Sebastiane?
Da, Pinokio?
Tko je Carlo?
Carlo je bio dječak.
Geppetto ga je davno izgubio.
Kamo ga je stavio?
Kako možeš izgubiti cijelu osobu?
Hoću reći da je umro, Pinokio.
Više nije živ.
Je li to loše?
Jest.
Veliko je breme izgubiti tako mlado dijete.
Što je „breme”?
To je nešto bolno što moraš nositi.
Iako te silno boli.
Te sam noći mnogo pisao.
Imao sam mnogo toga reći.
Za promjenu, ne o svojem životu,
nego o nesavršenim očevima i nesavršenim sinovima.
O gubitku i o ljubavi.
Barem smo te jedne večeri svi bili u blaženom neznanju.
Imao si pravo, tata!
Ove su noge mnogo bolje od starih!
Pogledaj me! Mogu hodati unatraške!
I skakutati naprijed!
To prije nisam mogao!
Tata! Vidiš li ovo?
Izgleda poput mene!
Što je to?
Pinokio! Dođi, požuri se!
Majko mila! Sviđaju mi se nove noge, tata!
Možemo li u cirkus?
Možda, Pinokio. Možda.
Ali sada imamo posla.
Posla? Obožavam posao!
Tata, što je posao?
Pinokio, molim te, dosta je bilo pitanja.
Glupi majmun!
NE SMETAJ
Stižem!
Što je? Što ti radiš ovdje?
Rekao sam ti da plakatima privučeš svjetinu!
Ovaj cirkus ide kvragu!
Zar ne vidiš u koliko smo očajnoj situaciji?
Što?
Živa lutka? Posve si siguran?
To bi nas moglo podići do vrha.
Opet bismo mogli postati kraljevi!
Bili sam kraljevi tad
Možemo li bit sad ?
Nismo znali za jad Neg' za zlato i žad
Tad Al' mi bi to sad
Ja znah tada zavest' publiku
Iz ruke mi svi jeli su
Nažalost, svi sad
Preziru moj rad
Kliču: Garbo, Gardel, Valentino
La voce di Caruso
Džez svira radio
Bili ste vrh tad
Mon dieu, to b'je sklad
Vaš je dom bio tron Bio divan je on tad
E, mi bi to sad
-Vjerujem vam -Bili smo kraljevi tad
Vjerujte mi
Sada ga spusti.
Još. Tako.
Još samo malo. Stani.
Eto ga.
Izvrsno, dječače. Izvrsno.
Tata, nešto ne razumijem.
Što to, Pinokio?
Njega svi vole.
Koga?
Njega.
Svi su mu pjevali.
I on je od drveta.
Zašto njega vole, a mene ne?
Sjedni ovamo, Pinokio.
Ljudi se katkad boje onoga što ne poznaju,
ali upoznat će te i zavoljeti. I zbog toga će…
Spreman za školu?
Onda imam nešto za tebe.
Sviđa mi se, tata!
Baš mi se sviđa!
A što je to?
To je udžbenik.
Vrlo poseban udžbenik.
Pripadao je vrlo posebnom dječaku.
Carlu? Dječaku kojeg si izgubio?
Je li bio vrlo dobar dječak, tata?
Da, bio je.
Silno si ga volio?
Jesam.
I još ga volim.
Onda ću biti poput Carla!
Slušat ću i ići u školu i bit ću najbolji u…
Što god ondje radili.
Ponosit ćeš se mnome.
Idem u školu, u školu
Krećem u školu, u školu Idem ja u školu
Zaista postoji!
Taj san, to čudo zaista postoji!
Ti prekrasni, pametni pavijane!
Mora biti moj!
Idem u školu, u školu Krećem u školu, u školu
Škola! Majko mila!
Što se uči u školi, g. Cvrčku?
Naučit ćeš čitati i pisati.
Učit ćeš tablicu množenja!
Što je tablica gmoženja?
Recimo da imaš četvora kola, a u svakima je 27 jabuka.
Ne zanima me što tablica kaže. Nemam jabuka i odbijam lagati!
Ne, to je matematika.
Pomnožiš četiri i sedam… Četiri puta sedam? I onda…
Onda se zbunim.
Mislim da mi se škola više ne sviđa.
Pronašli smo ga!
Pogledaj, Spazzatura! Naše čudo!
-Naša senzacija! -Pazi!
Naša zvijezda!
Tko? Ja?
Da, zvjezdice moja.
Ja sam grof Volpe, a ti si odabran!
Dođi sudjelovati u zabavnom, maštovitom i bezbrižnom cirkusu
kao zvijezda moje lutkarske predstave!
Ne slušaj ga, Pinokio!
Tati si obećao da ćeš ići u školu.
Pa da, obećao sam tati da ću ići u školu.
Vidiš? Dao mi je Carlovu knjigu.
Carlovu knjigu? Da!
Klasično, kanonsko djelo!
Vidim da si zapravo intelektualac.
Ali učenje iz knjige ne može se usporediti
s otkrivanjem svijeta vlastitim očima
s veličanstvene pozornice!
Vlastitim ćeš očima vidjeti sve zemlje svijeta
jer će ti se bacati pred noge.
Pred moje nove noge!
Ne! Ne, čekaj!
Moraš u školu!
Možemo li to sutra?
Nažalost, ne možemo.
Samo će danas naš cvrkutavi cirkus biti smješten uz tvoje selo.
Ali ako moraš u školu, onda moraš u školu.
Dođi, Spazzatura.
Morat ćemo pronaći nekog drugog da pojede sladoled, kokice i vruću čokoladu.
-Vruću čokoladu? -Joj, ne.
Da, naravno!
Dobit ćeš vruće čokolade i igara koliko želiš.
Majko mila!
Možda neće biti strašno ako malčice zakasnim u školu.
Ma bit će sve u redu. Nitko neće ni primijetiti.
Ne slušaj ga, Pinokio!
Moramo riješiti još samo jednu sitnicu.
Potpiši ovdje, ovdje i ovdje. Trebaš pero?
Nemoj, Pinokio!
Tako?
Savršeno! Zasjat ćeš jarko poput zvijezde!
Za mnom, dječače.
Kako boli.
Život je tako grozno bolan.
Majstore Geppetto, biste li, molim vas, sišli?
Napokon!
Naš je Spasitelj obnovljen!
Oprostite.
Vaš dječak danas nije bio u školi.
Jutros je otišao u školu. Poslao sam ga onamo.
Lutak je očito disident.
Slobodni mislilac, rekao bih.
-Da. -Bolje da ga potražite.
Nadam se da će drveni dječak sutra doći u školu.
Sutra? Da, naravno.
Život u cirkusu baš je bajan.
Jesi li za još kokica?
Ne mogu više nijednu, g. Diavolo.
Bolje da krenem u školu.
Ostani još malo, Pinokio.
Žao mi je što si toliko čekao, lutkice.
Ne volim kad me zovu lutkom.
Dječače, od lutaka nema boljega.
Vrh vrhova. Digni ruku.
Svi duboko poštuju lutke.
Nije li bolje biti običan dječak?
Ne, nije. Ljudi obožavaju lutke.
Poput Il Diavola, Colombine, Punchinella.
Ali jedan je lutak bolji od svih njih.
Joj, baš bih ga htio upoznati.
Pinokio!
Čekaj! Pa to sam ja!
Tako je. Divan si. Pravo čudo!
Obožavat će te.
Tko to?
Idioti.
Prekrasna djeca svijeta.
Podigni nogu. Svi će te voljeti i klicati ti.
Pinokio!
Pinokio, živa lutka!
I jedan i dva i…
Moj fin, moj fin
Moj keksić baš je fin
Ma daj
Mi sad
Bar jedan zalogaj
Pinokio!
Ne.
Carlova knjiga!
Što?
Ondje.
Ta pjesma…
Kako može znati tu pjesmu?
Za let spreman sam
O, ja letim
Jedna noćna mora za drugom.
Jedem, žvačem, gutam
Tvoj sin, tvoj sin Sretan je što je
Živ
To! Pinokio!
Hvala!
Sve te poslastice možete kupiti kod nas.
Hvala.
Pinokio? Što je ovo?
Što to radiš?
Tata!
Zvijezda sam, tata! Zvijezda!
-Obožavaju me! Prihvaćaju me! -Što to…
Dosta tih gluposti. Trebao si biti u školi.
Odakle uopće znaš tu pjesmu?
Majmunski mamlaze!
Moja zvijezda!
Gdje je moja zvijezda?
Hvala vam. Vrlo ste ljubazni.
Uništio si Carlovu knjigu i nisi bio u školi! Zašto?
Obećao si mi da ćeš se ponašati poput…
Carla.
Da.
I kanio sam, tata, ali…
Da, Pinokio? Što?
Deset bandita iskočilo je iz grmlja i otelo…
Iskočili su iz grmlja i oteli mi knjigu.
Aha, tako?
A što se onda dogodilo?
Imali su sjekiru i htjeli su čokolade.
Vruće čokolade!
Pinokio, ne bi mi smio lagati.
Ja sam tvoj tata!
Ali govorim ti istinu!
Zašto ti onda nos raste?
Ne raste!
Laži, laži i samo laži!
Ne lažem!
Pogledaj se samo!
Odlazite!
Ovo nije predstava!
Ali jest!
Pustite mog lijepog lakrdijaša, vi ludi
lopove!
Ne dirajte ga!
Ja sam ga stvorio!
A ja sam ga otkrio!
Nije on vaš lutak, nego moj!
-Možda bismo… -Nije on ništa od toga!
On je glumac! Moj glumac!
Dajte mi ga!
Nikada!
Gospode.
To je bilo ludo zabavno, tata!
Ne!
Joj, ne.
Pinokio.
Stvorio se niotkuda.
Tako završe djeca koja divljaju!
Pinokio je bio mrtav.
To je bilo jasno svakom promatraču.
Ali nisam znao da smrt nije kraj.
Nisi živ
I nisi tu
Svi te sad oplakuju
-Čuo si to? -Tko je ondje?
-Mislio sam da je mrtav. -I jest. Vidio sam dokumentaciju.
Goli trup
Bez kostiju
Brige tvoje prošle su
Da vidimo, gdje smo ono stali?
Tko dijeli?
Ja, zar ne?
Momci, stavite uloge.
-Koji je limit? -Dvadeset, beno.
Skrivaš nešto ispod, je li?
Vjerojatno ima živahnog cenera.
Baš duhovito.
Vi nešto igrate?
Boja!
I ja bih igrao! Molim vas, smijem li?
Kako ne shvaćaš da si mrtav, blentavče?
Unutra je dosadno. Mrzim biti mrtav.
Ajoj, sad si se uvalio.
Što je to?
Obrada.
Idi do šefice, mali.
Onuda.
Vidjet ćeš je.
Daj mi više asa, molim te!
Ima li koga?
Tko si ti?
Čini mi se da si već bio ovdje.
Ja sam Pinokio. Dječak.
I mislim da sam mrtav.
Pa da. Sad shvaćam.
Drveni dječak s pozajmljenom dušom.
Ludost moje sestre.
Sentimentalna koza.
Dala ti je život, Pinokio, iako ga nisi trebao imati.
Kao što ga ne bi trebao imati stolac ili stol.
Zbog toga zapravo ne možeš umrijeti.
Majko mila! To je dobro, zar ne?
To znači da nisi i da nikad nećeš biti pravi dječak poput Carla.
Ono što ljudski život čini dragocjenim i važnim
upravo je njegova kratkoća.
Nemoj me pogrešno shvatiti. Umrijet ćeš.
Mnogo puta.
Ovo je jedan od njih.
Ali to nije prava smrt.
Samo razdoblje čekanja.
Postoje određena pravila.
Iako ih moja sestra odlučuje zanemarivati.
Oboje ćemo morati čekati da pijesak isteče.
Svaki put kad dođeš ovamo, sa mnom ćeš ostati malo dulje,
dok vrijeme ne isteče.
A što kad pijesak isteče?
Poslat ću te natrag. I tako svaki put.
Shvaćam.
Ako je tako, onda bih te htio nešto pitati.
Vidimo se idući put.
Ne.
Pinokio.
Niente. Ne možemo ništa učiniti.
Bojim se da je tijelo ukočeno.
Uvijek je bio ukočen. Od drveta je!
I da je mrtav, mogao bih ga angažirati.
Kako se usuđujete, gospodine?!
Pokažite malo poštovanja!
Vi pokažite poštovanje prema meni i mojoj predviđenoj zaradi!
Gospodo, molim vas.
Ovo nije vrijeme za sitne razmirice.
Kako se kanite riješiti trupla…
Truplo? Gdje je?
Pinokio! Živ si!
Besmrtan je!
Živjela umjetnost!
Pa to je čudo!
Samo polako, dijete moje.
Osloni se na mene.
Idemo kući.
Samo trenutak.
Imam obvezujući ugovor.
Potpisali su ga umjetnik i uprava.
Ili će nastupati ili mi dugujete deset milijuna lira!
To je smiješno!
Ovo je nasmiješeno sunce!
To je ipak njegov potpis, nije li?
Ja sam to nacrtao!
Tražim punu naknadu štete,
uključujući prijevoz, preobrazbu i sve buduće…
Naša je zemlja na prvom mjestu.
Ovog dječaka nije moguće ubiti.
Savršeni je vojnik!
Zakonski ćemo ga unovačiti u omladinski kamp.
Naučit ćeš se boriti,
pucati iz oružja i biti pravi talijanski dječak.
Moramo ići.
Zaista moramo.
Svi ćemo lijepo poslije razgovarati.
Nećete sa mnom! Obratite se mojim odvjetnicima.
Kakav dan.
Zabavan dan!
Što ćemo učiniti?
Bez brige, tata.
Otići ću u rat. Zvuči zabavno.
Mogu se naučiti boriti i pucati i stupati…
Ne, Pinokio!
Rat nije zabavan!
Rat nije dobar. Rat je…
Rat mi je oduzeo Carla.
Onda neću otići.
Ali sada moraš. Takav je zakon.
Iako je loš?
Da, svi se moramo držati zakona, sviđalo nam se to ili ne.
Zašto?
Nemam vremena ni strpljenja objašnjavati ti to.
Tom čovjeku dugujem pravo bogatstvo.
A tebe će odvesti daleko i unovačiti u vojni kamp za mlade.
Pogledaj u što si me pretvorio!
Napravio sam te da budeš poput Carla.
Zašto ne možeš biti poput Carla?
Zato što nisam Carlo.
Ne želim biti poput Carla!
-Carlo je… -Dosta!
Užasno si mi breme.
Nos mu nije narastao.
Što si rekao?
Kad me nazvao bremenom, nos mu nije narastao.
Zaista tako misli.
Ne želim biti breme.
Ne želim povrijediti tatu, pa da mora vikati na mene.
Pinokio.
I očeve katkad hvata očaj, kao i sve.
I kažu neke stvari
za koje su uvjereni da ih u tom trenutku misle.
Ali s vremenom shvate da…
Shvate da to uopće nisu tako mislili.
Shvaćaš?
Kamo ćeš?
Imam plan!
Pinokio, što to radiš?
Vidjet ćeš!
Idem u cirkus!
Tako ću pomoći tati i neću morati u rat.
Sve ću mu objasniti u ovoj poruci.
Pinokio, nemoj to činiti.
To je…
Ne!
Ne! Nemoj to činiti!
Reci mu da ću mu poslati novac.
I reci mu da ga volim.
I više mu neću biti breme.
Ne!
Što je bilo? Što to želite usred…
Moja omiljena zvijezda!
Kako ti mogu pomoći?
Ako budem radio za tebe, zaboravit ćeš da želiš novac od mog oca?
Svakako, dragi moj dječače.
Poslat ćeš mu moj dio zarade?
Čist račun, duga ljubav.
Sve ćemo dijeliti popola.
Svi se probudite!
Odlazimo!
Kako boli.
Pinokio, sine.
Samo sam htio reći…
Pinokio!
Maleni cvrčku.
Otišao je! U cirkus!
Pinokio!
Kako ću ga pronaći?
Sad ga želiš pronaći?
Nakon svega što si rekao! Nazvao si ga bremenom!
Bremenom?!
Zašto si tako slijep?
Tako posve slijep!
Dječak te voli.
Mora mnogo toga naučiti, ali voli te takvog kakav jesi.
Ubilo bi te da i ti njega voliš?!
Počni se ponašati kao otac. Kao pravi otac!
A ne kao stari i tvrdoglavi jarac koji samo cendra i nariče za gubitkom.
„Ja, ja, siroti i jadni ja.”
Ne vidiš ljubav koja ti se nudi!
Možda jesam kukac, gospodine,
ali mogu te ponešto naučiti o…
Kamo ćeš sad ti?
Idem po svoga sina!
Pardon! Ako smijem, možda bismo trebali…
Čekaj!
Ćao, tata
Dragi tata
Sad je čas za oproštaj
Kamo ću sada ja ? Tko to zna
Brinu svi Zar to je kraj ?
Ako taj put dugo potraje
Imat ću barem sjećanje
I ptica pjev nek' zvoni mi
Školjke za put, bar dvije, tri
I vina kap i pčela roj
I sjećanje, tatice moj
Zbogom, moj tata
Ćao, tata
Dragi tata
Sad je čas za oproštaj
Sad sam spreman poć' daleko
Sjajan put će to bit', znaj
Znam da će dug biti taj moj put
Od sebe ću dati sve usput
Možda ću vidjet' deve plač
Gusarski možda oštar mač
Dodir tvoj, bez obzira
Pamtit ću ja, tatice moj
Zbogom, moj tata
POBIJEDIT ĆEMO U RATU!
Znam da će dugačak moj uspon bit'
Ja svaki tren ću naš upamtit'
Suze ću ja zatomiti
Ne smijem tu bol pokazati
Jer sjećanja, bez obzira
Imat ću ja, tatice, znaj
Zbogom, moj tata
Za boj spreman sam
U boj odlazim
Izdržat' ću sve, znam Za dug Italiji
Dok mašem, znam da nisam sâm
Il Duce, Il Duce Bit će ponosan
I zanos osjećam
Ja dok sad marširam
Poput orla jedrim I slobodan ću bit'
Sada letim Jurim prema pobjedi
Hrabri smo
Mladi smo
Italijo, bez brige
Domovino, jaki smo
NAŠ VOĐA MUSSOLINI
Hvala!
Živio Benito Mussolini, naš vođa!
Živio!
Još samo jedna postaja.
Ne zaboravi poslati moj dio novca tati.
Nikada to ne bih zaboravio.
Vidiš? Pola-pola.
Minus troškovi, prijevoz i promidžba.
Sutra idemo u gradić na obali, Cataniju.
Ondje ćemo nastupiti za njegovu ekscelenciju Il Ducea.
Il Dupeta?
Ne, najsjajnija zvjezdice.
Za našeg neustrašivog vođu Il Ducea, Benita Mussolinija!
Čuo je za našu točku i dolazi vidjeti naš nastup.
Nas smo dvojica vrlo bliski.
Evo nas u Rimu.
On je ovdje gore.
Učinit ćeš mene i svoga tatu silno ponosnima.
Ponosnima.
Oprostite, gospodine.
Plovite li do Catanije?
Možete li me odvesti?
Molim vas.
To je s druge strane tjesnaca.
Ono ondje nije more.
To je groblje!
Ajoj.
Kitopsina se uzdigla iz ledenih dubina
kako bi uzela danak u krvi i čeliku.
To je čudovište veliko poput 20 brodova!
Kipti od gladi i bijesa!
Ma dajte, molim vas. To su priče za malu djecu.
Kapetane,
moj je sin s druge strane zaljeva.
Sutra nastupa.
Ovo je sve što imam.
Uzmite. Vaše je.
Samo ga želim opet vidjeti.
Korak i okret,
korak i okret.
Življe malo, korak…
Smijem li se malo odmoriti?
Ne smiješ! Tempo ti je sve lošiji.
Nema nikakvog odmora.
Pet minuta, molim te.
Tri minute.
Jesi li dobro, Pinokio?
Zabrinuti smo.
Izgledaš tako umorno i iscrpljeno.
Trebaš lijep i dug odmor.
A ni hlače i još jedno uho ne bi bili naodmet.
Zašto ne odeš posjetiti oca?
Ovo nije mjesto za tebe.
Ne mogu.
Moram dalje raditi i slati novac.
Znam.
Ali prava je istina
da te grof Volpe iskorištava.
Tvome ocu nije poslao ni novčića.
Što?!
Sav je novac zadržao za sebe.
Nije mu stalo do tebe.
Nisi mu miljenik.
Spazzatura mu je miljenik.
Oduvijek je tako. On je genijalan.
Ne! Grof Volpe ne bi mi lagao!
Ja sam njegova zvijezda!
Vi ste ljubomorni!
Misliš da ćemo ga pronaći, Sebastiane?
Mog Pinokija?
Mislim. Znaš…
Reć' je znao otac moj
Svaki dan nek' bude tvoj
Jer kap te neće utopit'
Reć' je znao otac moj
Zbogom!
Bori već se ti od jutra
I ne odaj se jadu dok snuješ…
To sam ja!
-Evo ga! -To je on!
-To je Pinokio! Razgovarajmo s njime! -Hvala! Lijepo od vas.
Ne mogu sada, oprostite.
Ti bezvrijedni,
šugavi,
poremećeni majmune!
Što si mu to govorio?
I to večer prije važnog nastupa! Zbog tebe bih mogao sve izgubiti!
Znaš li uopće tko dolazi? Imaš li pojma?
Pronašao sam te na dnu onog kaveza jednog kišnog dana.
Ostavili su te da umreš.
Nitko te nije htio, a ja sam te izvukao.
Spasio!
Trebao sam te pustiti da crkneš!
Prestani!
Nemoj ga više tući!
Ovo nije tvoj problem, Pinokio. Ti si zvijezda. Idi vježbati.
Zahtijevam da prestaneš!
Sâm kažeš da sam zvijezda predstave.
Nećeš tako postupati s mojim kolegom!
Što to čujem da mojem tati ne šalješ novac?
Mogao bih otići kući i pitati ga!
Što kažeš na to?
Pa sâm nastupaj pred Il Dupetom.
Pogrešno si shvatio naš odnos, mali moj ogrjevčiću.
Ja sam lutkar.
A ti si lutak.
Ja sam gospodar.
Ti si rob!
Učinit ćeš ono što tražim
sve dok tvoje drveno tijelo ne istrune,
a ja tobom ne naložim peć!
Možda nemaš konce,
ali ja te kontroliram.
Ti ćeš slušati mene.
Kužiš?
Spazzatura.
Sin zna kad mu je otac živ.
Potražit će nas, vidjet ćeš.
Nemaš razloga za brigu.
Lako je tebi reći.
Danas imamo večeru!
Pravi smo sretnici!
Vaša Ekscelencijo!
Ovu sam točku napisao samo za vas.
Volim lutkice.
Spazzatura!
Mislim da bismo ovu točku trebali učiniti posebno pamtljivom
za prevažnog Dupeta.
Imam zaista dobre zamisli.
Sretno ti bilo, lutko moja.
Oduševi Ducea, a ja ću te zasuti slavom.
Pružit ćemo mu nezaboravnu predstavu.
Za boj spreman sam
U boj odlazim
Jer drekeca je tu Da sve vas počastim
Dok kakam, znam, nisam sâm
-Kakica? -Da, kakica, Ekscelencijo.
O, Duce, jak prdac baš je tvoj
I šmrkljići su tu Za gozbu sluzavu
Kakica!
Kao kakica sad slobodan si ti
Kao prdac, smrdac Guzu svu napuniš
Ti si sluz
Mi smo stroj
Ti kakaj, bez brige Mi spremni smo za boj
Ove mi se lutkice ne sviđaju.
Strijeljajte ga!
I sve spalite.
Bok! To sam ja.
Opet on.
Ne mogu umrijeti.
Znamo.
Ne mogu umrijeti.
Ne mogu umrijeti!
Idi kroz ona vrata.
Možeš li vjerovati?!
Izbjegao sam rat, metke, požar…
Pregazili su me!
Mnogo me puta mogu ubiti!
Najsretniji sam dječak na svijetu.
Meni se čini da si dobio užasno breme.
Breme?
Ne, nisam.
Ružno je takvo što reći dječaku.
Život može donijeti veliku patnju.
A vječni život može donijeti vječnu patnju.
Nije tako strašno.
Istina, svaki me put malo oštete,
ali čim se vratim, idem kući svome tati.
Pinokio, što ako više ne vidiš svoga oca?
Vidjet ću ga.
Zašto ne bih?
Iako je tvoj život možda vječan,
život tvojih prijatelja i onih koje voliš nije.
Svaki trenutak koji provedeš s njima možda bude posljednji.
Ne znaš koliko vremena imaš s nekime dok ta osoba ne ode.
Ne razumijem.
Možeš li mi reći više?
Molim te! Ne!
Znao sam! Vratio si se u život.
Bok, Žišku!
Većina nas ima samo jedan život koji možemo dati za domovinu, ali ti!
Ti ih imaš beskonačno!
-Ja? -Da.
Ti!
Slijedi moje zapovijedi, nauči slušati i bit ćeš savršeni vojnik.
Ali moj tata…
Vratit ćeš se kući kao junak.
Svaki bi otac bio ponosan takvim sinom.
Stigli smo.
Što je sve ovo?
Elitni vojni projekt za Domoljubnu mladež.
-Što je „elitni”? -To smo mi.
Naučit ćemo kako biti elitni vojnici!
Naučiti? Kao u školi?
Učit ćemo čitati, pisati i ono s gmoženjem?
Smiješan si.
Slušajte!
U okolici su viđeni neprijateljski zrakoplovi.
Ali mi ćemo i sutra nastaviti s vježbama.
Boji li se tko neprijatelja?
Nikako, gospodine!
Dobro.
Možda ste dječaci, ali imate srca muškaraca.
Sutra ćete trenirati za slavu Italije!
Sutra će se domovina ponositi vama!
Pinokio.
Da?
Zašto je moj otac spomenuo zrakoplove?
Ne znam.
Još mi zapravo nije jasno što uopće ovdje radimo.
Pripremamo se da budemo vojnici. U ratu.
Ali tata je rekao da je rat loš.
Zato što je kukavica.
Kukavica? Moj tata?
Boji se rata, zar ne?
Moj otac kaže da se slabići boje umrijeti za domovinu.
Da su kukavice.
Bojiš li se ti?
Ne bojim se.
Ni ja se ne bojim. A ne boji se ni moj tata.
-Volim rat. -Ja ga volim još više!
Ja ga volim cijeli dan, svaki dan i uvijek.
-I ja! -Vidjet ćemo još, zar ne?
Pokazat ću mu da nisam kukavica. Natjerat ću ga da me zavoli.
Znaš, svi očevi vole svoje sinove, ali…
I očeve katkad zahvati očaj, kao i sve.
I kažu stvari za koje su uvjereni da ih u tom trenutku misle.
Ali s vremenom shvate da to uopće nisu tako mislili.
Možda te nazovu ružnim imenima, poput „bremena” ili „kukavice”.
Ali duboko u duši
zapravo te vole.
Bojiš li se?
Smrti?
Ja? Ma kakvi!
Umro sam već dva puta.
Nije bilo strašno.
Ondje ima zečeva, kartanja i mnogo pijeska.
Plavoga pijeska.
Baš si čudan.
Nisam čudniji od tebe, stari!
Drago mi je što si ovdje.
I meni.
Kao i u svim velikim carstvima,
sudbinu Italije iskovat će
snaga njezine mladosti!
Danas ćete prvi put iskusiti rat.
Podijelite se u dvije ekipe.
U središtu bojišta nalazi se toranj.
Prva ekipa koja na vrh tornja postavi svoju zastavu pobijedit će.
Ne zaboravite!
Ma tko bio u drugoj ekipi,
vaš je neprijatelj.
Neka najbolji pobijedi.
I donese slavu svojoj ekipi i čast svima nama.
Puške su napunjene bojom,
a ručne bombe konfetima.
Označite koga ste ubili.
Za Italiju!
Pazi!
Čekajte!
Dođite, dečki! Idemo!
-Idemo! -Juriš!
Pazi!
Brže! Za mnom!
Uzmi!
Obojica ste ovdje. Zašto?
Obojica smo pobijedili!
Ma je li?
Kako ste došli do tog zaključka, ako smijem pitati?
Bilo je neriješeno.
Obojica smo se brzo penjali.
No, dobro.
Žišku.
Ustrijeli lutka.
Ali, oče…
Ovo je pravi pištolj.
Zgrabi slavu, sine!
Ustrijeli lutka!
Na položaje na bedem!
Branite centar!
Za Italiju!
Napadnuti smo!
Rekao sam ti da ustrijeliš lutka!
Ne! Neću ti to dopustiti!
Cijeli ti život pokušavam udovoljiti, oče.
Ali nikad neću moći.
Imao si pravo.
Mršav sam, slabašan i nježan. Baš poput žiška svijeće.
Uvijek uplašen.
Ali usprkos svem tom strahu, mogu ti reći „ne”.
Mogu to učiniti.
Ne bojim se reći „ne”. A ti?
Ti bijedna kukavico!
Da, slabić si!
Nisi moj sin!
Žišku!
Lutku!
Na noge!
Ovo je posljednja lekcija.
Sada ćeš doznati što to znači uistinu služiti svojoj domovini.
Pinokio!
Zdravo, mali moj buntovniče.
Napokon sam te pronašao.
Sve sam izgubio.
A sada ćeš i ti.
Žišku!
Dobar dan, moja zvjezdice.
Ne! Gdje je Žižak?
Spazzatura, pomozi mi, molim te!
Jadničak ima samo mene.
Oprostio sam mu.
Ali ti! Ti si sve profućkao!
Baklju, Spazzatura.
Spazzatura!
Daj mi to, šugavi majmune!
Pusti me!
Zar ti naš ugovor ništa ne vrijedi?
Ja ću učiniti svoj dio,
a ti ćeš izgorjeti!
Jarko gori.
Poput zvijezde!
To je vruće!
I više nego čokolada!
Upomoć!
Molim te, pomozi mi.
Upomoć!
Kako si mi to mogao učiniti?
I to radi lutka?
Ti nastrana nakazo!
Više me nikad nećeš izdati!
Spazzatura!
Spazzatura.
Hoću li ikad vidjeti svoga tatu?
Pogledaj! To je otok!
Plivaj!
Da bar na tren me pogledaš
Sva bol bi iščezla
Tata?
Tata!
Da bar na tren mi ruku daš
Da mir svoj nać' ja znam
Ja znam
Tata!
Živ si!
Pinokio!
Moj Pinokio.
Ljubav boli.
Bit ćeš ti dobro, tata.
Kad se oporaviš, otići ćemo kući.
Ne, Pinokio, nećemo.
Ne možemo pobjeći iz ove strašne zvijeri.
Svakih desetak godina dođe u potrazi za toplinom Sunca.
Uskoro će se vratiti u dubine
najmračnijeg i najhladnijeg mora u kojem obitava.
Povući će nas sa sobom.
Bože sveti! To je rješenje!
Za mnom!
Za tobom? Kamo?
Do svjetionika i slobode!
Rupa za zrak. Možemo izaći kroz nju.
Ne možemo je doseći. Predaleko je.
Pinokio može pomoći!
Pinokio, pogledaj.
Slušaj, moramo se popeti…
Što ti govori, Pinokio?
Tata, mrzim te!
Što? Što to…
I tebe mrzim, Spazzatura.
I tebe, Sebastiane C. Cvrčku!
Pa da! Sad shvaćam! Samo ovaj put laži, dječače!
Da, tako je! Laži!
Ime mi je Panuccio!
Još, Pinokio!
Obožavam miris luka!
Volim rat!
Želim zauvijek ostati ovdje, za vijeke vjekova!
Tako, bravo!
Penjite se! Idemo!
Požurite se! Hajde!
Što to…
Samo polako.
Gospode Bože. Zaboga.
Drži ga.
Samo tako.
Ne gledaj dolje, Pinokio!
Gledaj u mene!
Gledaj u svoga tatu!
Kihnut će! Brže!
Ne!
Držim te, sine!
Drži se, dječače!
Upomoć!
Joj, ne! Pinokio!
Tata!
Ide prema nama! Brzo!
Hajde, Spazzatura! Možeš ti to!
Brže, Spazzatura!
Drži se!
Ne! Ne sada!
Vrati me smjesta! Molim te!
Moram spasiti tatu.
Znaš pravila, Pinokio.
Pijesak mora iscuriti prije nego što se možeš vratiti.
Nema vremena. On umire!
Pravila su pravila.
Ako ih prekršimo,
posljedice će biti stravične.
Ako se vratiš sada, tako brzo,
postat ćeš smrtan.
Možda spasiš Geppetta,
ali ti ćeš umrijeti, Pinokio.
I to će ti biti posljednji život.
Nije me briga!
Vrati me!
Učini to!
Neću to ja učiniti, drveni dječače.
Prekrši pravila. Prekrši ih.
Ako si siguran.
Idi sada k ocu, dijete.
I iskoristi svoje vrijeme.
Uspjeli smo!
Ne mogu vjerovati!
Pinokio.
Dječače moj.
Probudi se, Pinokio.
Kao i prošli put.
Ustani.
Dobro si. Ti…
Ovdje si.
Dragi moj sine.
Zar me ne vidiš?
Živ si.
Posve si slobodan. Ja…
Trebam te.
Sine moj.
Majstore Geppetto.
Samo sam vam htjela donijeti radost.
I jeste.
Donijeli ste mi radost.
Užasnu, groznu radost.
Molim vas, vratite mi ga.
Da bi vas spasio, postao je pravi dječak.
A pravi se dječaci ne vraćaju.
Znam to.
Znam! Ali…
Nije pošteno!
U ovome svijetu dobivaš onoliko koliko daš.
A ovaj je dječak dao…
Dao je sve što je mogao!
Obećala si da ćeš mi, ako izvršim dužnost
i učinim Pinokija dobrim dječakom,
ako ga naučim što je ispravno, ispuniti jednu želju.
Jesam.
Jesi li ispunio taj zadatak?
Dobro! Neka ti bude!
Možda se nisam baš iskazao. Možda sam malo zabrljao. Ili mnogo.
Trudio sam se koliko je išlo. Više od toga nije išlo.
Pinokio me to naučio.
Ja sam to naučio njega, a onda je on to naučio mene!
Znaš zašto? Zato što…
Zato što je bio dobar.
No, dobro, plemeniti cvrčku.
Mudro odaberi.
Dovraga i bestraga!
Želim da se vrati u život!
Dobro.
Maleni drveni dječače od pinije,
ustani sa Suncem
i lutaj Zemljom.
Budi njegov sin.
Dane mu ispuni svjetlošću.
Kako nikada ne bi bio sâm.
Pinokio.
Dijete moje.
Pokušavao sam te učiniti nekime tko nisi.
Nemoj biti Carlo ni itko drugi.
Budi upravo onaj tko jesi.
Ja…
Volim te.
Baš takvog kakav jesi.
Onda ću biti Pinokio.
A ti ćeš biti moj tata. Hoće li tako biti dobro?
Tako će biti dobro.
Život je tako divan dar.
I tako smo živjeli.
Šah-mat!
Više nikad nismo vidjeli duha šume.
Geppetto je ostario.
Pinokio nije.
S vremenom je Geppetto otišao.
Jednog zimskog jutra Pinokio me pronašao kod prozora.
Više se nisam micao.
Stavio me u kutiju šibica
i još me i danas nosi sa sobom.
Točno u svome srcu.
SPAZZATURA ZVIJEZDA POZORNICE
Otisnuo se u svijet.
A svijet ga je, ako se ne varam, prigrlio.
Već mi se dugo nije javio.
Hoće li na koncu umrijeti?
Mislim da hoće.
Možda tako postane pravi dječak.
Dogodit će se ono što će se dogoditi.
A onda nas više nema.
PINOKIO GUILLERMA DEL TORA
Nastavit ćeš blebetati ili ćeš igrati?
Molim te lijepo!
Prepričavao sam svoj život.
Bio je to dobar život.
Dovoljno dobar.
Raspalite, momci.
Reć' je znao otac moj
Svaki nek' dan bude tvoj
Jer kap te neće utopit'
Reć' je znao otac moj Bori već se ti od jutra
I ne odaj se jadu
Dok snuješ o sutra
I pročisti um
Otkloni sav šum
Uz zvijezde čak pad, pad, pad Noć je dalje tu
I pročisti um Ti svakako svoj
Sjene viču: pad, pad, pad
Svjetla utrnu dok se boriš ti
Jer život je čudesan i vrti se u krug
Nekad dižeš se, ponekad i ne, Baš k'o vodopad, pad, pad
Baš šansu si daj
Jer vrijedit' će, znaj
A kad po zlu dan krenut' zna
Život će bolji još bit' od sutra
K'o pjesme zvuk što puni zrak
I mala stvar je važan znak
I svjetla snop I lepet krila
I bilo što da duša svira
Život će bolji još bit' od sutra
Od sutra
I pročisti um
Otkloni sav šum
I srca tvog zvon, zvon, zvon
Nek' se čuje tu
I pročisti um
Ti svakako svoj
Kad čuješ ton, ton, ton
Za ples budi ti Nek' nosi te on
Bar šansu si daj
Jer vrijedit će, znaj
A kad po zlu dan krenut' zna
Vjeruj mi, bit će bolje
Već sutra
Zrake sunca su svud
Nebeski boje svod
I lug i rijeku
Prst je na žicama
Stvara taj nježan zvuk
To su te stvari što nas dižu
-I pročisti um -Um
-Otkloni sav šum -Šum
I srca tvog zvon, zvon, zvon
-Nek' se čuje tu -Tu
I pročisti um Ti svakako svoj
Zvoni snažno, din, din, din
Letiš sad k'o zmaj Skroz visoko
Jer život te baca svud I vrti kako kad
Nekad dižeš se, ponekad i ne, Baš k'o vodopad, pad, pad
-I čist je tvoj um -Um
-I nestade šum -Šum
I reci svijetu, nek' se zna
Vjeruj mi, bit će bolje
Vjeruj mi
Vjeruj mi, bit će bolje
Već sutra
Prijevod titlova: Davor Fröbe
MOM OCU I MOJOJ MAJCI